Tom har åbnet det nye salgsrum.
Hvad med Rose? Hvad har hun at sige?
New York er fantastisk.
De tager til Hamptons.
- Jeg tror hun er gravid. - Hvorfor det?
Hun siger, at hun måske er tilbage til August.
Du gør jo en fjer til fem høns.
- Travl dag? - Jeg skal besøge Bedste.
Det er nok om hospitalet. Ved mor det?
Nej, det vil Bedste ikke have.
Du er jo tosset. Hun er administrator.
Hun kan ikke være med til alle møderne.
Og jeg vil finde en løsning, inden det går helt galt.
- Ja? - Der står en mand dernede.
- Hr. Finch, for agenten. - Jeg kommer.
Det foreslog jeg, -
- men han vil ikke forstyrre jer. Kun agenten.
Før ham til biblioteket.
- Javel. - Du må tage dig af ham.
Jeg har travlt. Jeg skal møde Bedste kl.11.
Jeg tager mig gerne af ham.
Hvordan går det med brylluppet?
Langsomt, men sikkert. Vi har fundet en dato.
Nu skal vi finde ud af hvor vi holder receptionen.
- Her, naturligvis. - Absolut.
Vi kan pynte hallen op. Gøre det flot.
Det er sødt af dig.
Som sagt, ved vi det ikke endnu.
Du må ikke glemme mr. Finch.
Helt ærligt, far. "Gøre det flot."
- Det kan gøres bedre. - Hvad mener du?
Den tager vi, når vi har bedre tid.
Snart køberjeg altså en dåse med peberrod.
- Det er lækkert. - Det ligner ikke dig.
Nej, men så kunne vi -
- undgå hele det her cirkus.
- Må jeg låne noget bagepulver? - Låne? Får jeg det igen?
Noget nyt om mr. Mason?
Kun at han mister hus og hjem på grund af mig.
- Det passer ikke. - Jo, det gør.
Mig, og min store mund.
- Ikke ifølge miss Baxter.
Er indkøbslisten færdig? Så sender jeg den ud.
Jeg kan gøre det, jeg skal ind til byen senere.
Det er sødt af dig. Jeg tror jeg går ned til gården.
Jeg går med dig. Vi er tilbage inden 12.
Javel.
Undskyld, jeg skuffer dig.
Du skuffer mig ikke.
Vi må snakke om dyrene i år, til dyremarkedet i Malton.
Det er dig ligemeget.
Jeg troede de altid lå op til julen.
Jo, men vi prøver noget nyt.
Og det vil du diskutere med mr. Branson.
Kan du fortælle mig, hvem der har taget hans plads?
Hold fast, mr. Finch, det har jeg.
Jeg forstår.
Jeg har arbejdet med ham længe.
Og jeg forventer at fortsætte.
- Det er nye tider. - Så absolut.
Vi vil ikke skuffe nogen, -
- så vi håber på et ordentligt bud.
Vores grise har klaret det godt.
Jeg hører landmanden ad.
Det er jo et lille marked.
Et godt bud fra de resterende gårde er vigtigt.
Nøgleordet er vist "resterende".
"Gøre det flot"?
Det lyder ikke ligefrem lokkende.
- Jeg ville bare hjælpe. - Javel.
Hvad vil du gøre?
Ærlig talt, vil jeg gerne væk.
Finde vores eget sted, holde vores egen fest.
Fremfor hvad Crawley familien kan byde på.
- De er vel inviterede? - Selvfølgelig.
Troede du, at du skulle giftes,
uden Lady Mary som vidne?
Hun er en del af mit liv, det vil jeg ikke undskylde for.
Det skal du heller ikke.
Jeg vil bare gerne have fri på min bryllupsdag.
Hvad skal jeg sige til herren?
Tak, men nej tak.
Det virker meget formelt.
Hospitalet i Yorkshire har talt med investorerne,
og hørt, om de er med på overtagelsen.
Hvilket er meget lusket.
Det giver mening. Det vigtigste ved det er, -
- at vi bliver bedre til, at indsamle penge.
Der er ingen støtte fra regeringen.
Hvilket betyder, at vi er del af det offentlige.
Og lokalbefolkningen opsiger enhver ret, -
- til at få hjælp herhjemme.
Afhængigt af hvordan vi opdeler det.
I sidste ende, handler det vel om menneskeliv.
Lige præcis.
Siger du, at vi ikke redder liv?
Vær stille, hvis du ikke vil hjælpe.
- Hjælpe hvem? - Hvor er Cora?
Det angår hende ikke. Jeg er præsident.
Du styrer pengene. Dr. Clarkson styrer stedet.
Og Robert er ejeren, da det var hans fars land.
Vi udgør en myndighed.
Jeg er uenig. Fortæl hende om det.
Når du gør det, så sig:
"Kusine Violet ville holde os allesammen væk, om muligt."
Du giver mig idéer.
Du må være faldet til nu.
Det tror jeg.
- Det er noget af et skift. - Det er godt.
Jeg har lært stedet at kende. Jeg vil gerne se skoven ved søen.
- Jeg kan gå med dig. - Nej, det er fint.
- Jeg kan lide at gå tur alene. - Også mig, det er befriende.
Som du vil.
Hr. Carson, er der noget nyt-
- om opsigelserne?
Ingen bliver smidt for porten, det lover jeg.
Skal jeg begynde at lede efter et andet arbejde?
Det kan vel ikke skade.
Idet mindste har du en plan.
Det er mig ukendt.
- Du hørte ham. - Ja, at jeg er den næste.
Det skal nok ske.
- Mr. Dawes. - Mr. Molesley.
Har du et øjeblik?
Det nytter ikke at råbe ad mig.
Vi vil have det samme: Et blad som folk kan lide at læse.
Jeg forstår ikke, hvorfor du er sur.
Det er bare nogle forslag.
Jeg er ked af, du har det sådan.
Jeg kommer i morgen, så kan vi snakke.
Hold dig i ro indtil da.
Farvel.
Vi bør blive færdige. Børnene kommer nu.
Hvem var det?
Mr. Skinner i sit vanlige humør.
Han hader mine idéer.
Han hader mine forslag.
Og de nye fotografier.
Det lyder til, at han hader bladet.
Han hader vist bare mig.
Jeg skal desværre til London, men sådan er det.
Hvordan gik mødet?
Dr. Clarkson vil have din mor med.
- Og ham selv? - Næppe.
Han kan lide, at være sin egen chef.
Er det fair?
Det har altid været godt, med eget hospital.
- Og han vil beholde det. - Hvem holder du med?
Den er svær.
Hej, skat.
Hvordan var din dag?
Hvad ville ham manden i morges?
Lår holder Malton dyrskuet senere.
Det lyder ligegyldigt. Er det dét værd?
Det tror jeg. To af vores grise har vundet før.
- Jeg ser på dem i morgen. - Må vi tage med?
Ja, hvorfor ikke.
Vil du tage dem med til Drewes gård?
- Du må godt komme med. - Er det sikkert?
Hold nu op med det der. Du bestemmer.
- Det bliver godt at se Marigold. - Men jeg skal til London nu.
Jeg tager med. Det bliver fint. Vi kigger på grisene.
Så kommer vi hjem.
- Er du alene? - Det ser sådan ud.
Jeg har noget til dig.
Hvad er det?
Jeg tog ind til byen, og kiggede forbi skolen.
Ja?
Snakkede med din rektor, -
- om eksamener, og dig.
Han foreslog, før vi finder en dato -
- kan det være, at du skal læse op på sagerne.
Som en rigtig eksamen?
- Det var sødt af dig. - Det er intet.
Han gennemgik det. Det var ret spændende.
Jeg ville ønske mr. Mason havde ro.
Består du, kan du bedre hjælpe ham.
Måske. Men først må de lytte.
Fruen var der. Hun beroligede den nye ejer.
- Hun må være sød. - Daisy, vi er tjenere.
Jeg må gøre noget.
Er der noget galt?
Nej.
Du er fri.
Bates er fri. Truslen er væk.
Jeg troede, du ville være glad,
- men du virker bedrøvet.
Livet er aldrig enkelt.
Du behøver ikke sige noget.
Det er næsten komisk, i forhold til hvad vi har prøvet.
Vi har altid villet have børn.
Og det får I nok nu.
Nej, vi gør ikke.
Jeg kan ikke.
Anna.
Du har været ude for meget, -
- mere end nogen bør udsættes for.
Det overrasker mig ikke, at du aldrig fik børn.
Lige præcis. Jeg kan blive gravid, men jeg mister det hver gang.
- Hvor mange gange er det sket? - To, måske tre gange.
Dit liv har jo også været fyldt
- med bekymringer og stress - Det er okay.
Jeg har vendt mig til tanken.
Nogle kvinder kan ikke få børn. Jeg er en af dem.
Var det alt?
Ja. Tak.
Goddag.
Poster du dine egne breve?
Det skulle afsted i dag.
Jeg er faktisk glad for at se dig, -
-jeg værdsætter dit råd.
Jeg har fået brev fra hospitalet, -
- om jeg vil lede velgørenhedsudvalget.
Som din kollega.
Det afhænger af, om jeg stadig har et arbejde.
Naturligvis har du det.
Når vi slår os sammen, -
- bliver vi meget mere effektive.
Så du er ikke uenig?
Kan du ikke se mulighederne?
Hvor gammelt er vores udstyr?
Kan Clarkson overhovedet bruge det?
Vi har ingen avancerede operationsmuligheder.
Skærer man sig i fingeren, skal man til London.
- Hvad med de andre? - Du ville også til London.
Jo, men det bør ikke være nødvendigt.
Og folk som ikke har et valg?
Banen er kridtet op, nu må vi kæmpe.
- Jeg er glad for, at vi står sammen. - Jeg må afsted.
Jeg regner med at Betty Grantham stadig er imod det.
Selvfølgelig. Regn med at hoveder vil rulle.
Ja, det gør jeg.
Daisy er ved siden af sig selv, fordi Mason mister gården.
Det er en smuk gård, og en god mand.
Hun virker til at tro, at fruen vil hjælpe.
Hvordan skal jeg kunne det? Hvad kan jeg gøre?
De virker ikke til at kunne lide de nye ejere.
Kunne du spørge?
Jeg siger, at Daisy er bekymret. Mere kan jeg ikke.
Jeg må hellere i gang.
- Jeg bør ikke blande mig. - Nej.
Du kan ikke lide at hjælpe andre.
Jeg prøver at hjælpe dig.
- Noget spændende? - Det her, måske?
"Hjælpebutler, diverse evner, start omgående."
Det er et nummer fra Ripon.
- Det ville være rart, i nærheden. - For hvem?
Hvorfor kan du ikke lade mig synes om dig?
- Efterlod jeg noget olie herinde? - Det er på kaminhylden.
Jeg skal trække urene op.
Det i tæpperummet skal have lidt omsorg.
Det kan jeg gøre, vil du have hjælp?
Jeg stod for alle urene det gamle sted.
Hvad kan jeg gøre, når han er hjemme?
Det gad jeg godt at vide.
De er da store nok.
De har gjort det godt -
- og kommer til at gøre det igen, ikke?
Ved lady Edith, du er her?
Hun ville selv med, men hun er i London.
Er du tryg ved at de stiller op?
- Meget tryg. - Hvor er mrs. Drewe?
Hun er inde i byen. Hun kommer snart.
- Vi må komme hjem. - Vi har ikke travlt.
Vil hun ikke se Marigold?
Jo, jeg vil.
Det var sødt af dem.
Jeg vil gerne se hende.
Halløj.
- Husker du mig? - Klart at hun gør det.
- Ikke? - Det har været så fint, -
- men vi må tilbage til frokost.
Tilbage til det store hus, til frokost.
Lad hende gå, Margie.
Vi må ikke spilde deres tid.
Så, skat, kom med mig.
- Tilbage til din tante. - Godt, så.
Jeg sender en seddel til mr. Finch i dag.
Tak, mr. Drewe.
Jeg skal ikke kaldes for tante.
Godt, tilbage til arbejde.
Mr. Carson, tror du at jeg kunne få -
- lidt fri i eftermiddag? Jeg har en samtale.
- En samtale? For et arbejde? - Ja.
Det er tæt på. Rothley huset, nær Ripon.
De sagde, jeg skulle kigge forbi.
Du lader ikke livet gå dig forbi.
- Kan jeg gå? - Selvfølgelig.
Tak, mr. Carson.
Held og lykke.
Var jeg heldig, Var jeg blevet.
- Kunne børnene lide grisene? - Ja.
Drewe var så stolt af dem.
- Var mrs. Drewe der? - Hun kom som vi gik.
Hun nød at se Marigold, ikke sandt?
- Hun var overvældet. - Jeg tror, hun var meget glad.
Er det frokost?
Carson.
Da far tilbød at pynte hallen op, tænkte han sig ikke om.
Hvis du vil holde det her, -
- kan vi det. Hvor det passer dig bedst.
- Det er sødt af dem. - Det var intet.
- Det ville glæde os, ikke? - I kan altid ændre mening.
- Ikke en chance. - Tal med mrs. Hughes, -
- hun kan have andre tanker.
Det er trods alt hendes bryllup. Skal vi afsted?
Jeg havde været glad for hallen.
Bare rolig, Carson.
Vi kan ikke stille os op mod Mary.
Ingen af os.
Det er forkert.
- Øjeblik. Jeg har det fint. - Nej.
Du skal ikke græde alene.
Du er gift. Du skal aldrig græde alene igen.
Jeg fortalte Mary det i går.
Hun var sød. Men det rev det hele op igen.
Har du tænkt på at adoptere?
Ja, men jeg tror ikke, at det ville fungere.
Du er en familiemand.
Og det er ikke en stor familie.
Du vil have dit eget barn. Intet mindre.
Men hvad vil du have?
Se?
Du benægtede det ikke engang.
Vi må være glade, for hvad vi har.
Det er nemt for mig.
Det er min skyld. Jeg kan ikke give dig alt.
Som jeg ser det, er vi én.
En, som kan ikke kan få børn.
Jeg elsker dig.
Ja, jeg forstår, at du har læst -
- mange blade hos frisøren, eller tandlægen.
Men det betyder ikke, at du er en ekspert.
- Du behøver ikke at råbe. - Er du sikker?
Det virker til, at du har svært ved at forstå mig.
Der er mere tørt, end avisen sagde.
Ja, det klarer op nu, ikke?
Lad os spise. Så kan du komme tilbage.
Det er formålsløst.
- Sikken afskyelig mand. - Han lød ikke forsonende.
Jeg er kommet til London, for at få næsen bidt af.
Ikke nok med det, har mor ringet.
Mary tog Marigold til Drewes gård, som jeg vidste hun ville.
- Du stoppede hende ikke? - Hvordan?
George ville se grisene.
Hvad kunne jeg sige?
At det ville gøre mrs. Drewe oprevet.
Ville det ikke have undret Mary?
- Du skal fortælle hende det en dag. - Hvorfor?
- Hvordan har Bedste det? - På vej i krig.
De vil gøre noget ved hospitalet.
Det vil mor ikke bryde sig om.
Hun og dr. Clarkson er ikke glade.
- Isobel er for det. - Dine forældre?
Mor er enig med Isobel. Far holder sig fra det.
Hvis jeg kender Bedste ret, skal han.
Så du er underbutler på Downton Abbey.
Ja, der har jeg været længe.
Jeg startede som tjener for 15 år siden.
- En helt anden verden. - Ja.
Jeg drog selvfølgelig i krig.
- Hvorfor forlader du stedet? - Tiden er inde.
Er den? Virkelig?
Sig mig, mr. Moore, -
- hvad er en "hjælpebutler" helt nøjagtigt?
Noget jeg har fundet på.
Er hjælpebutleren og underbutleren ikke det samme?
Du må lige klappe hesten, mr. Barrow.
Vi er i 1925. Du skal agere som tjener, -
- og chauffør. - Er der ingen chauffør?
De kører selv, for det meste.
Men skulle de nu til fest en aften, -
- ville du køre dem.
Jeg forstår. Jeg kan vel godt køre.
- Er det alt? - Også kammertjener.
Det er da noget af et arbejde.
Du er en sart en, ikke sandt?
Det ville jeg ikke mene.
- Er du gift? - Nej.
Hvorfor ikke? Mødte du aldrig den rigtige?
Du ved da godt, at de færreste butlere er gift.
Sådan har det vel været.
Men jeg er.
Godt, det var alt.
Vi giver besked.
Hvordan gik det?
George vil avle grise når han bliver stor.
Og mr. Drewe er glad?
Han er så stolt af sine dyr.
Var mrs. Drewe der?
Du har mange spørgsmål.
Hun blev meget rørt, af at se Marigold igen.
Jeg troede, at det ville være godt. Jeg tænkte mig vist ikke om.
Når en kvinde elsker et barn, skal det være nært.
Du har vel ret.
Hvilket minder mig om, -
- det du fortalte mig om i går.
Ja.
Jeg vil hjælpe dig-
Det er sødt af dem, tak.
- Men det er umuligt. - Sludder.
Det passer ikke nødvendigvis.
Du glemmer, da jeg lige var blevet gift, -
- havde jeg også problemer.
- Men... - Hør her.
Jeg tog til dr. Ryder i Harley Street, jeg skulle opereres.
Det blev jeg, og vi fik George.
- Jeg tror ikke at - Du skal ikke tro.
Du ved det jo ikke. Vi tager til London.
Vi møder doktoren, og hører ad.
- Så ser vi. - Hvor meget ville det koste?
Du skal ikke betale.
Jo. Du har fortjent det. Du holder mine hemmeligheder.
Skjuler den der hollandske dims.
Bærer mr. Pamuk ned midt om natten.
Vi har prøvet lidt af hvert, ja.
Absolut.
Og nu prøver vi det her.
Jeg ringer og bestiller tid.
Mange tak.
Det kommer ikke til at virke, men det er ligegyldigt.
Aldrig i mit liv, har nogen været så sød.
Udover mr. Bates.
Så er det på plads.
- Fortæller du ham det? - Ikke endnu.
Han ville håbe for meget. Senere, hvis det virker.
Hvordan? Mr. Henderson virker ikke ivrig -
- efter at fornye vores bekendtskab.
- Kan Sir Darnley lægge et ord ind? - Jo.
Men de nye ejere er ligeglade.
Matterton er deres nu. De gør, som de vil.
Jeg beder Daisy om at være stille.
Alle skal kunne snakke med mig om det, hvis de vil.
- Men jeg tror ikke jeg kan hjælpe. - Hvem?
Mr. Mason. Jeg tror ikke jeg kan.
Nej.
Hvad har du ikke fortalt mig, om jeres besøg hos Drewes?
Kun at mrs. Drewe savner Marigold.
- Nå? - Ja.
Hun kunne næsten ikke give slip.
Hvorfor tog I også barnet med?
Mary gjorde det. Der var ingen vej udenom.
Bare Edith fortalte hende.
Hun tror, at Mary ville bruge det som våben, og hun har måske ret.
Sig mig ærligt, vi ville finde et andet sted.
Hvorfor? De har været der i så lang tid.
Hun glemmer jo ikke bare pludselig Marigold.
Jeg kan snakke med Drewe.
Jeg tvivler på, det hjælper.
- Gik samtalen godt? - Ikke rigtigt.
Pyt med det. Du finder noget.
Men ikke det her.
Jeg skulle agere chauffør, tjener, og kammertjener.
Sikkert også kok og gartner.
Det ændrede vel ikke lønnen.
Hvordan er tjenerskatten mon, -
- når du vil have hele husstanden i samme register?
Jeg forstår ikke, du gider.
Nej, du gør ikke.
Må jeg ikke tale med hende?
Jo, hun sagde bare, hun ikke kunne hjælpe.
Det skal hun selv sige.
Jeg føler, jeg har gjort det værre.
- Spørg hende. - Du må ikke være sur.
- Det er ikke hendes skyld. - Måske ikke. Men det er systemet.
Det er det, der gør mig sur -
- og hun er en del af det.
Hvorfor vil han aldrig gå på kompromis?
Du bad om en redaktør.
Ja, men ikke en psykotisk en.
Tak, William.
Mary kommer i morgen.
Hvad vil hun?
Et ærinde, og noget nyt tøj.
Jeg bør også shoppe, når nu jeg er her.
- Hvorfor ikke gøre det sammen? - Med Mary? Næppe.
- Sikken lækker middag. - Det er en ny kok.
Hun bliver nok ikke. Men vi kan spise godt, sålænge hun er her.
Hvad gør du med lejligheden?
Jeg tror, jeg lader den stå tom for nu.
- Hvorfor ikke bo der? - Ja
Men jeg har aldrig boet alene.
Jeg ville ikke være god til det.
Pas på med at blive for god.
Det er faren, ved at bo alene.
Det kan være svært at opgive.
Jeg er ikke utaknemlig.
Jeg er taknemlig. Det er meget venligt.
- Men du vil ikke tage imod det? - Det er et smukt hus.
Hvorend vier henne, hallen, tegnestuen.
- Det ville være smukt. - Hvad er problemet så?
Det er ikke os.
Det er ikke hvem, vi er.
Vi arbejder her, men det er ikke os.
Men skolen ville være os?
Det behøver ikke nødvendigsvis at være skolen, men ja.
Hvis vi tager et neutralt sted, og pynter det op som vi vil, -
- med blomsterne vi vil have, så er det os.
På en måde som den smukke hal, aldrig kan være.
Og det skal jeg sige til herren.
Jeg kan også.
Nej, jeg gør det.
- Hvornår er du hjemme? - Senest i overmorgen.
Hvad har hun planlagt?
Du ved, lidt shopping.
En aftale eller to.
Husk at tage det roligt.
Det skal jeg nok.
Jeg tror det bliver godt, med en pause.
Og hils mr. Mead.
Du har ret, det bliver godt. Det kan ikke skade.
Hvad skyldes denne ære?
Jeg må ind forbi kirken.
Jeg skal se dr. Clarkson og mor på hospitalet.
Jeg håber også, at Isobel er der.
- Er det klogt? - Det tror jeg.
Jeg kan i det mindste stole på hende.
- Jeg fortalte ikke... - Hvad tid går toget?
Toget går først halv ti.
Carson, har du fortalt mrs. Hughes?
- Fortalt hvad? - Hvor de holder receptionen.
- Jeg håber, hun er tilfreds. - Faktisk, -
-tøver hun lidt.
Hun tvivler på, om det ville være passende.
- Hvorfor? - Hun føler at det ville være -
-for meget for os.
Carson, du har arbejdet her i et halvt århundrede.
Hvis ikke du har ret, hvem har så?
- Det synes hun ikke. - Bare rolig, -
- din reception bliver i hallen. Det lover jeg.
Hvor betryggende.
Meget betryggende.
Du skal se afdelingen. Vi har malet den.
- Her er meget lysere. - Det er flot.
- Doktor. - Han gjorde det samme med mig.
Nu skal du se alle faciliteterne.
- Kirurgisk, palliativt, alt. - Hvad mangler du?
Cora skal ikke ydmyges.
Det er fint, at prikke til hendes stilling.
Men ikke så fint, at tvinge hende i knæ.
Jeg skal altså hverken prikkes eller tvinges.
- Fakta taler for sig selv. - Hvilke?
- Hvad er forskellen? - Mine passer.
Skal vi fortsætte det her på mit kontor?
Hvorfor vil du ikke hjælpe os, med at gøre det rigtige?
Jeg tror ikke det hjælper, at gå baglæns.
Jeg forstår dig ikke.
Mener du, at han er en dårlig læge?
Slet ikke.
Hvad med de andre læger på hospitalet?
Alle gør deres bedste. Men der er nye måder.
Nye forløb, nye maskiner. Der er sket meget siden krigen.
- Kan vi ikke deles om dem? - Hørt.
- Det er meningen. - Men vi har ikke pengene.
Du har ikke brug for mig i denne diskussion.
Er du slet ikke stolt, af hvad vi har opnået her?
Det handler ikke om stolthed.
Jeg vil kæmpe indtil der ikke er mere.
Jeg vil have det bedste for byen.
Det er vi fælles om. Jeg må gå.
Mor. Isobel.
Jeg går med dig. De må syde i fred.
Jeg benægter ikke, at Grantham er en mægtig frænde.
Forhåbentlig ikke mægtigere end mig.
Nej, slet ikke.
- Beder du mig om at gå? - Nej da.
Men det er en svær situation.
Hvorfor lod Edith dem tage hende med?
Det gjorde hun ikke, hun var væk.
- Hvor er mrs. Drewe nu? - Hun henter børnene.
Vi er okay.
Jeg ville ønske at vi var.
Ingen ønsker det mere end mig.
Men fruen er bange for, -
- at hun ikke kan være så tæt på barnet.
Du må ikke skubbe os ud.
Vi har været her sålænge.
Jeg skubber ikke nogen ud.
Men Edith skal være glad.
Marigold skal også være glad.
- Og det skal din kone også. - Det kan jeg stå for.
- Jeg lover. - Godt så.
- Hvis du er sikker. - Det er jeg.
Så lader vi den ligge.
Fik du snakket om det?
Herren nævnte det.
Hvordan tog han det?
Du fortalte ham ikke.
Det var svært.
Mary føler, at det eneste rigtige er, -
- at holde det i huset.
Guderne forbyde, at vi almene folk, -
- skal modsige hendes højhed.
- Det ligner dig ikke. - Det ligner mig meget.
Det er mit bryllup. Jeg bør selv kunne bestemme.
- Er det så skørt? - Det er også mit bryllup.
Men jeg er bruden. Du bestemmer de næste 30 år, -
- det ved jeg godt. Men bryllupsdagen er altså min.
- Hvad er der? - Frue, -
- kan Daisy få et øjeblik? - Nu?
- Hun er lige udenfor. - Javel.
- Tak for at se mig. - Gerne.
Men der er ikke mere, jeg kan gøre.
Jeg kan ikke klare det.
At Williams far bliver smidt ud, på grund af mig.
Det er ikke din skyld.
Henderson var sur, men han ville ikke ombestemme sig.
Og de tager en stor del af grunden.
Men mr. Mason er gammel. Man skal kende ham.
Han har et fint rygte, og sir Darnley vil hjælpe.
Han har alt, hvad man skal bruge.
Enhver ville være heldig at have ham.
Og han ville starte på en frisk. Det er ikke let.
Hvorfor?
Har De fået en idé?
Muligvis.
- Jeg siger til, hvis det giver pote. - Tak, frue.
Der er ingen tvivl. Dit underliv har nogle problemer.
Din livmoderhals er svag.
Som fosteret vokser, -
- bliver det for tungt.
- Så det er ikke unormalt. - Nej, blot uheldigt.
- Kan det behandles? - Ja.
Operationen forstærker halsen.
Det er blevet gjort i over 20 år.
Jeg ville lave en stor syning i livmoderhalsen.
- Gør det ondt? - Lidt.
- Og det virker? - Jeg kan ikke love noget.
Oftest virker det.
- Hvornår ville du kunne gøre det? - Om 12 uger.
Jeg ville gøre det hos dig.
Så kan du bedre holde dig i ro.
- Jeg skal ikke på hospitalet? - Nej.
Du har givet mig stof til eftertanke.
- Tak. - Hvornår vender I hjem?
I morgen tidlig-
Så kan du kontakte mig, næste gang du bliver gravid.
Jeg tror, Drewe bliver. Det kan jeg dog ikke klandre ham.
Jeg tror også, at problemet bliver.
Edith ringede, inden jeg kom.
Hendes redaktør er stadig umulig.
Hvornår kommer hun hjem?
Hende og Mary tager toget i morgen kl.11.
Sammen? Du milde.
Men det er godt, at Mary kommer.
Hun har to dage, til at klargøre grisene.
Bare rolig. Det er et lille dyrskue.
To dage er rigeligt.
Men det er godt.
Det minder folket om, at vi er på samme side.
Jeg ville ønske, at din mor også indså det.
Hun kører efter sine egne regler.
Mon ikke.
Er der ikke noget sukker?
Som I alle ved, er Malton Dyrskue i dag.
Der er vil ikke være frokost, -
- så I kan se med, hvis I vil.
Vognene kører fra stalden klokken ti.
- Skal vi servere en anden frokost? - Nej.
Jeg tror, jeg bliver hjemme. Det er jo så småt.
Jeg tror, det bliver sjovt.
- Du er da glad i dag. - Er jeg?
Jeg havde ret, London var, hvad du havde brug for.
- Du er meget gladere. - Ja.
Vi ses her lidt i ti.
Hvor længe må vi blive?
Her skal være nogen, skulle de få lyst til te.
- Jeg kan sagtens. - Nej.
Andrew, mr. Molesley, vær her kvart over fire.
- Hvornår skal jeg være her? - Ja, hvornår.
Du nåede det.
Troede du ikke, jeg ville?
Er de her allesammen?
Det vidste du godt. Kom.
Vil du med hen og se Mary vise grisene frem?
Øjeblik.
Lad mig vise dig.
Bare rolig, det er ikke mit spil.
Jeg må afsted. Jeg skal se de grise.
- Du lærer langsomt, ikke? - Hvad mener du?
Jeg tænker kun på dig. Vær nu fornuftig.
Har du nogensinde overvejet, at du måske tager fejl?
Godt gået. Du er et naturtalent.
Ikke det mest gængse kompliment, men mange tak.
Det er sjovt, at se hende med grisene.
- Jeg tror, hun er stolt. - Ja.
Hun er jo en ægte landmand.
Jeg håber tingene er faldet på plads.
Faldet på plads? De er begyndt at falde af.
- Lad være. - Daisy kan knapt arbejde.
- Hun har været så bekymret. - Sådan skal det ikke være.
Bravo. Du ser meget overbevisende ud.
- Mit gudbarn, grisseavleren. - Du kom!
En af mine tjenere er med.
Du er bare en bonus, min kære.
Mor siger du holder med hende, med hospitalet.
Jeg tror på ændringerne.
Naturligvis, skyder Bedste skylden på Isobel.
Åh, nej. Jeg har altid været på den side.
Jeg håbede ellers på en begyndende forsoning.
Det ville jeg ønske. Men hun står ved sin beslutning.
En kvinde kan altid ændre mening. Det er hendes ret.
- Hej mrs. Drewe. Er alt vel? - Alter vel, tak.
Børnene er med naboen.
Tim syntes, jeg kunne bruge en fridag.
Det var godt.
- Hav det godt. - Hvad har du lyst til?
Kan vi finde ud af det her en gang for alle?
Det er ikke for at være stædig, men den er lukket.
Det betyder meget for Mary, at det sker i huset.
- Jeg kan ikke se hvorfor ikke. - Nej?
Nej. Havde vi bare familie i nærheden, -
- eller et særligt sted i tankerne.
Men Abbeyen betyder mere for mig end skolen.
Undskyld, men det gør den.
Det er tid til at kåre vinderen.
Guldet går til Golden Empress, fra Downtown Abbey.
Ejet af Greven af Grantham, og Lady Mary.
En stor månede, mr. Drewe.
- Godt gået. - Ja, godt gået af os.
Hvor er miss Marigold?
Hun var Hvem har Marigold?
Hun var lige Nej, hun er væk.
- Vi vandt. - Ja, men Marigold er forsvundet.
- Hvad? - Åh gud.
Bare rolig. Hun er i nærheden. Hun er okay.
- Hvad sker der? - Marigold er væk.
Jeg talte med din kone, hun var der.
Hvordan kan det ske?
Bliv med din mor. Del jer. Carson.
Jeg kommer med dig.
Barrow, kom med mig.
- Hvad er der? - Marigold er væk.
- Det må du ikke sige. - Rolig.
Hun mangler nu, men snart er hun fundet.
Noget held?
- Har du en bil her? - Hvad?
Nej, hvorfor?
- Jeg ved hvor, hun er. - Hvor?
Margie og vognen mangler også.
- Siger du at - Desværre.
Bare rolig. Hun er sikker.
Tag det roligt. Lad os komme afsted.
Det er okay. Vi har fået en besked.
Mrs. Drewe fandt hende og har kørt hende hjem.
Kan du køre mig derhen?
Klart, jeg henter bilen.
Hvad foregår der?
Alter godt. Hun er sammen med mrs. Drewe.
- De henter hende nu. - På Drewes gård? Hvorfor?
For hendes sikkerheds skyld. Det var godt.
Hvordan kommer vi hjem?
Lad mig gå ind alene.
- Jeg vil med. - Nej.
Lad ham, han ved, hvad han gør.
Hun kedede sig.
De gav hende ingen opmærksomhed.
Så du tog hende herhen?
Hvor ellers?
Det er hendes hjem.
Ingen tog sig af hende. Ikke en eneste.
Giv mig hende.
Du er ikke sur, vel?
Du kan da ikke være sur, når...
Jeg vil holde hende.
Og elske hende, så meget som jeg kan.
Nej, min skat.
Jeg er slet ikke sur.
Men giv mig hende.
Så er du sød.
Sådan der.
Hej skat.
Lad os finde bilen.
I morgen finder jeg andet arbejde.
Undskyld. Jeg vil hjælpe hende.
Sig til, hvis du skal bruge noget.
- Det er pænt af Dem. - Det er det ikke.
Det er intet i forhold til, hvad I har gjort for os.
Jeg ved hvor meget Edith...
Nej, hvor meget vi alle skylder jer.
Bare rolig. Vi havde en plan.
Men vi glemte følelserne.
Og dem snubler man over hver gang.
Gud være med dig og din familie.
I lige måde.
Han gik med til det. Men det er uretfærdigt.
- Hvad skal vi ellers gøre? - Det er det bedste.
Det ved jeg.
Undertekster: SDI Media Oversættelse: Amelia Paquin